Traducerea și adaptarea Richard Nasta
Da?
Cât timp?
Lasă-mă să te ajut.
Bine.
- Nu... - Am încredere în tine acum.
Acesta-i un moment între soț și soție și e cam...
Ia te uită.
Uită-te la toată barba.
Tai-o pe toată.
Stai, oprește-te. Nu mai zâmbi un moment.
- Bine. - Vreau să-ți aranjez mustața.
Ești entuziasmat că-l veni întâlni pe Roger Payne?
Da, foarte.
- În carne și oase, Roger Payne. - Sunt agitat.
Pentru ce?
Pentru săptămâna asta, pentru mâine.
Dragule, nimeni nu se așteaptă să fii un expert...
Tu nu te aștepți.
- Nu. - Mă aștept ca ei să fie.
De ce n-ar trebui să se aștepte să fiu?
Ei sunt experți.
Tu ești un scriitor.
Sunt agitată și pentru carte.
- Pe bune? - Adică...
Ce fac majoritatea cuplurilor într-o lună de miere?
Stau în camera lor, nu?
Tot ce ne trebuie e un pat.
Sau un birou.
Sau un scaun și podea.
Vrei să mă grăbesc sau vrei să fac un lucru bun?
Vreau să faci un lucru bun.
- Așa mă gândeam și eu. - Și grăbește-te.
Uită-te în sus.
Cum e să fii căsătorită?
19 ianuarie.
Paralela 54 sud de Ecuator.
Argentina pare a fi ultima țară din lume.
Dar de aici a început călătoria tuturor exploratorilor.
Ce ne atrage aici?
Pentru dr. Payne, este sunetul balenelor.
A fost primul care a auzit sunetul lor ca pe-o melodie.
Primul care le-a înregistrat.
Le urmăm migrarea spre sud, până nu vine iarna peste Antarctica.
Majoritatea sunt cercetători, dar mai sunt și alții.
Familii, prieteni și noi.
Pe bune, e una din cele mai agitate mări din lume.
- Pe bune? - Da.
- Ce? - Uite-l.
Ăla-i Roger Payne.
Și-a adus soția cu el?
Da, aia-i soția lui, Lisa.
- La dreapta la becul roșu. - Da, la dreapta.
Și apoi la stânga.
Bine.
Urmează săgețile.
Nu, nu doar urma săgețile.
- Săgețile nu te duc direct la cameră. - Pe aici.
Arată mai bine aici.
- Un pat și... - Costum pentru luna de miere.
Paturi etajate.
Sunt paturi etajate.
Nimeni nu primește paturi etajate.
Ia te uită.
E camera altei persoane?
Probabil că nu.
Ba da.
Împărțim aceiași baie?
Cu un străin.
Foarte luxos...
Voi fi doar eu, tu și un străin.
Îmi pare rău, iubito.
E în regulă.
Dar dacă vom sta în această cameră, voi lua patul de sus.
Bine.
Vino aici, prostuțule. Vino aici.
Adunați-vă, vă rog.
Dacă puteți veni puțin mai în față ar fi minunat, mersi.
Bun venit la viața voastră pe o barcă.
Această barcă va fi copilul nostru printre ghețari,
în caz că trebuie să ne dăm jos de urgență de pe acest vas.
Înăuntru este mâncare, apă, chiar și medicamente pentru greață.
Tot ce ne trebuie este chiar aici. Emițătoare de răspuns radio
și undițe, chiar înăuntrul acestei bărci.
Are chiar și mâncare și lucruri de genul.
Avem mâncare destulă pentru toată lumea de pe vas.
Dacă murim când acest vas se scufundă, e vina ta.
Bine, îmi asum responsabilitatea.
Doar stai pe mine.
Vom petrece aici câteva zile,
apoi vom merge pe canalul Beagle și apoi în nord,
prin strâmtorile Lemaire.
O să mergem aici apoi o să ieșim din raza continentului
în largul oceanului și vom merge 1.287 de km
în sudul oceanului către partea de nord a peninsulei Antarcticii.
Dacă putem, vom intra și pe marea Weddell.
Aici s-a blocat Shackleton.
Marea Weddell este inima celei mai mari plăci de gheață
ce se află în jurul Antarcticii.
Sunetul balenelor cocoșate a fost incredibil atunci,
iar în același an The Beatles își scriau melodiile.
Erau mai evocatori.
Au adus lacrimi în ochii noștri.
Nu cred că mai pot face asta.
Dar au făcut-o deja.
De ce? De ce oare?
Nu am nicio idee.
E adevărat că dacă mărești viteza sunetului făcut de balenele cu cocoașă
sună ca și sunetul unei păsări?
La fel și dacă îl încetinești, sună la fel ca o pasăre.
Spune, "Paul este mort."
Unde mergi?
Sus.
Bine. Vin cu tine.
Nu. Rămâi să dormi.
Ești atât de frumoasă. Întoarce-te la somn.
Ce vei face sus?
Am să vorbesc cu Roger.
Lucruri plictisitoare.
- Bine. - Bine.
Mă întorc repede.
Te iubesc.
A fost un act simbolic pentru că batista lui
a fost unul din cele două lucruri ce-i aminteau c-a fost om cândva.
Celălalt lucru...
E ceva legat de pinguini ce-i fac să pară atât de domestici.
Se ajută unul pe altul, se plesnesc unul pe altul...
Se țin de mână când umblă.
Sau fac copii.
Bine.
Ce încerci să spui?
Nimic.
Probabil că am face niște copii minunați.
3 februarie.
Paralela 62 sud de Ecuator.
Detaliile casei dispar în neant.
Aici, nu există duminică sau luni.
Nu există balans între zi și lumină.
Se lasă un fel de amurg pe cum mergem tot mai în sud.
Asta este.
Lumea rămâne-n spate.
Chiar nu există o a doua șansă.
Rahat. Am întârziat.
E în regulă, dragule.
E în regulă, dar nu-i perfect
pentru că o să stea acolo și o să ne aștepte.
Nu, cred că cina de pe vas este o chestie reglabilă.
Calmează-te.
De ce nu mergi tu înainte?
Am să merg sus și am să le țin companie.
Vii în cinci minute, da?
Ne vedem sus.
Tot eu, din nou.
Ce dorești?
Îmi vreau soția.
Doar du-te fără mine.
Nu mă aștepta.
Bine.
Ne vedem sus.
Ce poate lua de pe uscat.
Și e un fel de vânătoare însă a trecut vremea ei.
Și cât timp era acolo, el...
confruntat de natură și de ceea ce a mai rămas din sufletul lui.
Dar mai cred ca exploratorii reprezintă
cineva care încă mai are legături cu lumea naturală.
Și cineva care merge în Polul Sud
e cineva care are oportunitatea să experimentez ceva mai mare decât el.
Și asta are valuare. Nu crezi?
Dar sunt mereu bărbați, acei oameni, de ce oare?
Nu, nu cred că sunt doar bărbați.
Majoritatea timpului sunt bărbați, sunt de acord
și sunt multe lucruri pentru care sunt atât de înrăiți să exploreze.
Însă cred că acest lucru e foarte obositor.
Apoi, vei avea nevoie de mult timp să explici cum a fost.
Vei încerca să atragi atenția presei asupra cercetării balenelor
și-a recifelor de corali importanți oceanului?
Avertizarea este importantă, foarte importantă.
Și am încercat să fac și eu acest lucru dar n-a rezolvat problema.
Ne vedem mai târziu.
Și problema este că un explorator vrea doar să spună că a fost acolo.
Și nu am înțeles acest lucru pe deplin...
Știi, Columb nu a...
Mergi în Antarctica?
Da, e bine.
- E incredibil. - Cum rămâne cu luna de miere?
Aia-i luna noastră de miere.
Pentru aventura spre Antarctica și pentru munca ta.
Să scrii despre un loc și apoi să ai oportunitatea să mergi acolo.
E ceva foarte interesant.
Chiar vom merge pe pământ sau vom trece și...
Nu, nu, chiar vom merge. Fac asta de sute de ori,
până când prind o balenă care are, nu știu, șase sau opt răni
- în mijlocul ei. - Îi faci un favor.
Colecționând locuri, locații.
Suntem obsedați să catalogăm și...
Zboară și aterizează pe spatele balenei, mușcă și fac o gaură în ea
și apoi zboară cu o bucată de carne.
De obicei nu-l acompaniezi pe Roger în expediții, nu?
Nu, așa este.
Am fost o dată în Patagonia unde merge anual.
Pentru studierea balenelor.
Și mă simțeam groaznic.
Soarele de abia l-am văzut.
Bătea vântul.
Mă simt puțin...
Mă simt puțin în plus.
Și asta pentru că Peter pare să fie în elementul său
și câteodată simt că nu știu unde-i locul meu.
Dar e totul bine, ne distrăm.
Doamne.
Doctore?
Bună.
Ia un loc, te rog.
Calmează-te.
Da. Și asta-i calea unde balenele se hrănesc?
Îmi arătai că...
Da, așa este.
Hai să recunoaștem, nu avem des ocazia să vedem așa ceva.
Aici erai.
Ai văzut balenele?
Da, le-am văzut.
A fost frumos.
De ce nu m-ai trezit?
Iubito.
Roger a vorbit despre toată cartea sa despre Antarctica.
Pagină cu pagină. Ce voiai să fac? Să-l întrerup?
Mă bucur că ești aici.
Mă bucur că ai apucat să le vezi.
Vreau să stau la masă cu Roger, înainte să se ocupe locurile. Putem intra?
- Putem intra? - Bine.
Bine, haide.
Da?
Du-te tu înainte, ocupă-mi un loc.
- Ești sigură? - Îmi ții un loc?
Da, am să-ți țin unul.
Crezi că poate exista șansa ca sunetul din spatele bărcii
să fi fost de la motor și nu de la balene?
Nu motorul a făcut sunetul acela puternic.
Ci elicea în sine.
Dacă am fi pe o barcă mică...
Am citit acel capitol al cărții tale
unde în anii '60, stăteai întins în barcă ascultând balenele în mijlocul nopții?
Da, am oprit totul să le pot asculta.
Sigur.
Cred că au auzit oricum. Puteau să audă
orice zgomot pe care-l făceai.
Problema e că, în momentul când ne-am oprit să le ascultăm
una a sărit și-a spart gheața cu capul.
Și asta a generat mult zgomot.
Condițiile sunt...
Nu, e bine, e bine, îmi place.
Condițiile nu sunt favorabile...
- Da. - Pentru așa ceva.
Dacă era doar liniște și ne opream
și eram într-un port undeva departe...
Probleme cu bricheta?
Ca de obicei.
Credeam că nu se fumează pe vas.
N-am auzit așa ceva.
Sunt Chloe.
Chloe Harrison.
Căpitanul Emerson.
Probabil nu ar trebui să fumez.
De ce anume, înafară de motivul evident?
Culoarea negru și alb este camuflajul lor
în acest mediu.
Și dacă un adult pleacă de lângă cuibul lui
și lasă ouăle expuse și vine o pasăre marină,
ar putea veni o altă pasăre să se alieze cu cealaltă.
Dar nu se lasă până nu iau oul.
Dacă ești fraier să pleci de lângă ou, ghinionul tău.
Aceste animale depun câte două ouă.
Ce-i atrage și câteodată au câteva minute să poată mânca
până nu vin vulturi mai mari să le fure ouăle...
Uită-te la ei.
Cum discută.
Peter chiar e fericit că-i aici. Se vede.
Probabil că se antrenează pentru următoarea expediție.
Are de la cine învăța.
Tu și Roger vă înțelegeți foarte bine.
Asta pentru că suntem căsătoriți de foarte mult timp.
Vei fi acolo curând, tu așteaptă doar.
Ce vei face când Peter va merge în următoarea expediție?
- Care? - Cea cu cartea.
Mergând în poli.
Anul următor.
Pentru carte?
Știai despre asta, nu?
Da, știam, e... minunat.
Cred că mă voi întoarce pe vas.
Ne vedem mai târziu.
Trebuie să vorbesc cu tine.
Există un mod să pleci de pe vasul ăsta?
Nu.
Plecăm de aici în 15 minute.
Am nevoie de-o cameră. De una diferită.
Am nevoie de o cameră nouă.
Nu avem cabine goale.
Am să discut și am să văd.
Poate putem găsi ceva.
- Mulțumesc. - Da.
Chloe?
Ce naiba?
Chloe?
Ce se petrece?
Nu mă ignora. Ce se petrece?
Unde te-ai dus?
Mă întorc și toate lucrurile îți sunt dispărute?
De ce mă tratezi așa?
Când aveai de gând să-mi spui?
Despre plecare?
Voiai să aștepți până pleci ca să-mi spui?
Am făcut o greșeală.
Știi cum e să afli ceva de genul de la altcineva?
Cum ai putut face asta?
Cum îndrăznești să nu-mi spui mie prima oară?
Și eu sunt implicată.
Cum crezi că fiind plecat un an întreg
nu mă implică direct încât să-mi spui?
Da, așa este, ai dreptate.
Nu am vrut să spun nimănui.
Lisa și Roger m-au întrebat care-i următorul meu proiect...
Nu contează.
E despre faptul că nu ai vrut să discuți despre asta cu mine.
Voiam să discut cu tine.
Voiai să... Știi ce? E prea târziu!
- Da, pentru că m-au întrebat... - E prea târziu!
Știi când trebuia să discuți cu mine?
Înainte să le spui celorlalți.
M-au întrebat ce voi face anul viitor.
Ce voiai să spun, "nu am nimic de făcut."
Și știi ce, e foarte nasol, voiam să te surprind
pentru că vei avea un rol foarte important în carte.
Foarte important.
Îți amintești de Scott, în ultimele zile, când a scris scrisori soției lui.
Vom face și noi la fel.
Scott a murit în Antarctica.
- Nici măcar nu pot să cred că tu... - Iubito.
Oprește-te!
Dragă, oprește-te.
Doamne! Peter!
Nici măcar nu mă vezi!
Nu știu ce să fac să funcționeze.
Pe bune?
Așa crezi?
Putem vorbi un moment?
Putem să derulăm puțin?
Pentru că lucrurile au devenit puțin cam extreme.
Îmi pare foarte rău că ai aflat așa și că tu crezi că te-am trădat cumva.
Dar te rog...
Chloe, nu-i ceea ce crezi tu.
Nu știu ce doresc.
Știu doar că am nevoie de spațiu.
Haide.
Am nevoie de spațiu.
Acordă-mi spațiu.
Chlo...
Chloe.
Da, ai dreptate.
Mutarea ta?
Da, nu. Ba da.
Nu, nu.
E tot rândul tău. Ai încă o...
Super. Pot să folosesc asta să...
Cred că ai încă o mutare.
Trebuie să vorbesc cu tine, da?
Ascultă.
Sunt în mijlocul unei chestii acum.
Și eu vreau să vorbim, dar putem s-o facem mai târziu, da?
Aia-i mutarea ta?
Da, pentru că blochează...
Chloe.
Tu ai desenat aia?
Da.
Foarte frumos.
- Mulțumesc. - Arată exact ca Jaime.
- Crezi? - Da, cred.
Cred că-i încântat.
Da, cred că i-a plăcut-o.
Cred că am să i-o dau lui.
Bun, foarte bine.
Trebuie să merg.
Bine.
Mic.
Invers?
Da.
Bravo.
Cine-i următorul?
John.
- Fermier? - Da, fermier.
Fără ieșire la mare.
Așa este.
Fermier fără ieșire la mare ajunge pe mare.
Nu pot spune că-i prima oară când se întâmplă asta.
Ai fost căsătorit vreodată?
Da.
Am fost, o singură dată.
Cum a chemat-o?
Chiar nu contează, nu?
Nu mai contează.
Nu pot să...
Intră.
Sunt eu. Pot intra?
Sigur.
- Pot să iau un loc? - Da, ce e?
Am vrut să vorbim.
Despre ce?
Doar că mi-ai lipsit.
- E totul în regulă? - Da, totul e...
Totul e bine.
- Simt că-ți datorez o explicație. - Bine.
Lucrurile au scăpat de sub control mai devreme.
A fost o mare neînțelegere.
Să fiu sincer,
cred că ai exagerat înainte să am ocazia să îți explic cu adevărat.
Peter, ai venit aici să-ți ceri scuze sau să-mi spui cum să mă potolesc?
Chlo, putem să rezolvăm problemele astea când ajungem acasă?
Nu.
De ce nu?
Păi...
Pentru că nu are de-a face doar cu cartea.
- Bine, adică... - Asta ai crezut?
Doamne, Chloe, bine. Ce mai e?
- Vino aici. - Peter, haide.
- Vino aici. - Oprește-te. Peter.
- Iubito, îmi lipsești. - Peter!
Îmi pare rău, nu funcționează așa.
Să fim sinceri, nu ai venit aici să-ți ceri scuze.
Nu ai venit aici să spui,
"Mă simt groaznic, vreau să știu cum mai ești."
Crezi că sunt copilăroasă, crezi că ăsta-i un joc.
Nu vei merge pe jos peste tot polul.
Ce vrei să spui?
- Ce vreau să spun? - Ești un scriitor, Peter.
- Și? - Nu vei putea scrie despre poli.
- Du-te naibii! - Trecându-i singur?
Crezi că nu te văd, nu crezi că sunt un soț bun,
nu crezi că pot merge în Polul Sud sau Nord,
nu ai încredere în mine. Despre asta-i vorba?
Mă părăsești? Despre asta-i vorba?
Mă părăsești? Fii sinceră. Doar, ce...
Vor să merg în Antarctica câteva săptămâni, poate o lună.
Și am spus, "Nu accept așa ceva,
nu voi merge fără nevastă-mea."
Ai spus asta?
Da.
Pot să intru?
Chloe, ești bine?
Haide, e în regulă.
O să fii bine.
Să mergem înăuntru.
O să ții se facă rău. Baie? Pat?
- Pat. - Bine, așa.
Gata.
Hai să dăm jos geaca.
Treci pe lângă ea și ajunge pe cealaltă parte
și lucrurile sunt diferite.
Tu ești diferită.
Ești cam singur aici. Atâta tot.
Câteodată.
Ți se face dor de casă?
Da, normal.
Dar la un moment dat, trebuie să alegi ce-i important pentru tine.
Și am făcut o alegere.
Dacă te uiți acolo, poți vedea vântul.
- Da. - Mai este un binoclu.
Frumos scenariu, te lasă cu gura căscată.
Așa este.
Nu te saturi niciodată să-l privești.
Ai umblat vreodată printr-o țară ca asta?
Da, poate fi dificil.
Cum e vremea pe următoarele zile?
E bună.
Cu toate că nu am încredere în meteo.
E ca și cum totul se schimbă în viață.
Da, presupun.
Ce vei face? O să mergem prin acest pasaj de aici?
Da, pe acolo și apoi vom întoarce.
Nu vrem să întâmpinăm alte probleme.
Da.
Am încredere că tu ne vei feri de pericol.
Așa voi face.
- Ce faci? - E un film bun.
Ți-am adus un măr.
Ai adus mărul pentru mine?
Nu știu, doar l-am adus cu mine.
Mersi că ai avut grijă de mine seara trecută.
Cu plăcere.
Te simți mai bine?
Da, mult mai bine.
Arăți minunat.
Mulțumesc.
Am să te las să te uiți la Viața pe Apă.
- Ești bine? - Da!
Totul e bine.
Am să merg acum.
Peter? Peter!
Sunt aici, Chloe.
Peter?
Polii m-au atras de când mă știu.
De când eram copil, citeam despre marii exploratori.
Shackleton, Amundsen, Scott.
Cu toții au fost atrași aici.
Nu știu ce speram eu să găsesc.
Dar nu-i aici.
E în interiorul inimii mele.
E între noi doi.
E ea.
Suntem noi.
Nu există carte.
Nu există expediție prin poli.
Am vrut doar ca eu să fiu observat.
Și are dreptate.
Chiar nu am observat-o.
Dar vreau s-o observ.
23 februarie.
Paralela 68 sud de Ecuator.
Vara antarctică.
Pentru Soția Mea
Traducerea și adaptarea Richard Nasta